OUVERTYR
MYTERIET PÅ BOUNTY
HAMNEN I PORTSMOUTH, ENGLAND 23 DECEMBER, 1787
Portsmouth, december 1787.
Jag tittade på fartyget som skulle ta mig till ön Tahiti.
Ett resmål som ligger så långt bort från England...
att man börjar återvända hem om man åker längre.
Resan var lika lång som dess uppdrag var viktigt.
Vad kunde ha större betydelse än att hitta och bruka...
en närande ny föda som inte kostar nåt att odla?
En välsignelse för de fattiga och hungriga i världen.
Det var ett uppdrag som låg mig varmt om hjärtat.
Jag hade blivit utvald...
av alla trädgårdsmästare i England.
Ursäkta mig. Är det här båten Bounty?
- Sa du båt? - Ja.
- En båt! Det är ett skepp, landkrabba. - Vad är det här för en sjöman?
- Han är en köpman. - Säljer du nåt?
Jag är ingen köpman. Jag är trädgårdsmästare.
Assisterande botaniker på Royal Botanic Gardens i Kew.
Ni känner förstås till Kew Gardens.
Kew är utanför London. Du har gått vilse.
Jag har inte gått vilse om båten...
ursäkta mig, skeppet, är Bounty.
Ja, nog är det Bounty.
Då kanske en av er kan tala om var jag mönstrar på?
Vad gör en trädgårdsmästare ombord?
Ska du plantera rosor i min hängkoj?
Det hade behövts, som du luktar.
Vänta lite. Titta, tomma krukor.
Jag vet. Vi ska väl till Tahiti för att fylla dem med nåt?
Man brukar fylla tomma krukor med nåt.
- Vad är det här? Ett teleskop? - Var försiktig.
De är vetenskapliga dokument. Agronomiska anteckningar.
- Vad är de? - Agronomiska anteckningar.
De är skisser, egentligen.
- Skisser? - Föreställande brödfrukt.
- Brödfrukt? - Ja?
Växer det bröd på träd dit vi ska?
Brödträd. Det låter väl helkorkat?
Det är inget korkat med brödfrukt.
Det är riktig mat. Basföda, som vete.
- Se här. - Konstig växt.
Märkligt att ingen har hört talas om den.
Ingen kände till potatis innan sir Francis Drake...
kom med den från Sydamerika. Den förändrade Europas ekonomi.
Brödfrukt kan förändra den igen.
Jag undrar hur den smakar.
Västindiska kompaniet vill mätta Jamaicas slavar med den...
hur den än smakar.
Om den blir populär mättar de hela världen med den.
Vi ska företa oss en väldigt spännande resa.
Jag är stolt över att ta del av den.
Var mönstrar jag på?
Jag ska visa dig. Kom med mig.
Brödfrukt? Har du hört på maken?
Du fick pengarna. Vad mer vill du ha?
- När betalar de dig? - Kom igen. Gå av skeppet.
Du, Scratch. Kan du mönstra på min vän?
Skriv på här.
Kaptenen går ombord!
Han var skeppare på Resolution under kapten Cook.
- Hur är han? - En tuff en.
- Jag seglade under hans befäl. - Men han går som en sjöman.
- Mr Fryer. - Kapten.
- Hur verkar besättningen vara? - En utmärkt grupp.
- Alla är frivilliga. - Bra.
Jag vill att min kista bärs ombord.
Av nån som är nykter och som inte deserterar.
Jag står till er tjänst.
Mills är en bra man.
Stanna vid min hytt. Jag har andra ärenden.
Aj, aj, sir.
Kom igen, ge mig ett handtag.
Du verkar inte rädd för att ge dig till känna.
Lägg inte näsan i blöt...
hjälp mig med kaptens saker.
Bli inte arg. Vi har en lång resa framför oss.
Det stämmer. Där är den.
Gör de enkla uppgifterna i hamn...
och bespara dig de svåra till sjöss.
Vad är det här? Ett kungligt besök?
Det är mr Christians vagn.
Är det?
Jag har alltså getts en styrman med en misslyckad karriär.
- Har ni inte träffat honom än? - Han anlitades först igår.
Jag ville ha Moorechild.
Han råkade ut för nån sjukdom.
Inget är som en rentvättad kvinna...
doftande som en fransman.
Fletcher Christian, löjtnant, här för att ansluta sig.
Löjtnant Christian. Ni är skeppslöjtnant, förmodar jag?
Ja. Ursäkta mitt utseende.
Jag var hos några vänner på landet när ordern nådde mig.
- Så jag kom direkt. - Jag förstår.
- Det här är mr Fryer, vår skeppare. - Javisst.
- Trevligt att ses igen. - Detsamma.
Vi seglade tillsammans.
Låt mig visa era män er hytt. Ursäkta mig.
Bra att du kom nu. Börja dina plikter genast, tack.
Får jag be om överseende?
Jag har två bedårande vänner här som absolut vill säga farväl.
De vill absolut träffa kaptenen också.
De säger att det är viktigt.
- Nåväl. - Tack.
- Hej, Ned. - Fletcher.
- Hur är det? - Du ska med oss, hörde jag.
- Ja. Vi är här tillsammans. - Vad roligt.
- Ursäkta mig. - Javisst.
Vi äter middag ihop.
Trevlig gosse. Modern är en god vän till familjen.
Fru Young. Fantastisk ryttarinna också.
Hon tränar hästarna själv, kan ni tänka er?
Jag ska försöka.
Jag är ledsen, frun. Jag talar inte franska.
Vilken skam. Det är ociviliserat av er.
Jag ber ödmjukt om ursäkt.
Låt mig presentera kapten Bligh, fru Gwendolyn Arbast.
- Min dam. - Förtjusande att träffas.
Får jag berömma er för er lysande meritlista?
Komplimangen kommer något för tidigt.
Det här är min första kaptenstjänst.
- Säkert den första av många. - Tack.
Lycka till.
Kom med här, Therese.
Ursäkta mig.
Bry dig inte om att komma med oss.
Uppmärksamhet i sista minuten är alltid ytlig och du är ändå oärlig.
Kära nån.
Jag förstår att vi ska ta den här flodbåten...
halvvägs runt världen för att handla grönsaker.
Jag ser det ur en annan synvinkel.
Det gör även amiraliteten.
- Gör de? Så märkligt. - Säg mig...
vad gör en man med era intressen i flottan?
Utslagsmetoden.
Det är nåt dammigt med armén och statsangelägenheter är tråkiga.
Man måste ju göra nåt.
En karl försöker få er uppmärksamhet.
Ser ut som en packare.
Ursäkta mig. Får jag säga några ord?
- Är du trädgårdsmästaren från Kew? - Ja, Brown.
- Bra. Har du hittat till din hytt? - Nej.
Ge honom en bra koj. Han är den viktigaste mannen ombord.
- Aj, aj, sir. - Det är jag knappast, men tack.
Jag har ett meddelande åt er, från vår chefsbotaniker.
Vad är det?
Han har kommit till slutsatsen att brödfrukten har en viloperiod.
Enligt hans experiment börjar den nån gång i oktober.
En viloperiod?
Fyra, fem månader då den inte kan omplanteras.
Plantorna dör.
Oktober är inte än på ett bra tag.
Det borde inte oroa oss...
om inte din botaniker tar fel på perioden.
Precis.
- Mr Christian. - Ja?
Sir...
spelar det verkligen nån roll när grönsakerna kommer till Jamaica?
Det spelar roll, för det kostar oss 1000 pund om dan.
Det är en imponerande summa, må jag säga.
Västindienhandlarna är imponerade av det.
Så även amiraliteten, och jag.
Jag vill anlända till Jamaica med lasten...
så långt före amiralitetens tidsschema som möjligt.
Ja, det kan man ju förstå.
Genom att göra så, befodras man och får utmärkelser.
Och allt sånt, ja.
Jag kommer att göra precis så.
Vilket får mig att tänka på dig.
Varje man måste göra sitt absolut bästa...
både befäl och sjömän.
Kontakter i de höga leden kan inte ersätta hårt arbete.
Nej, det kan de verkligen inte.
Men jag ser inget skäl...
till att ett bra befäl inte också kan vara en gentleman.
- Håller ni med om det? - Bara om han först är ett bra befäl.
Det kan diskuteras...
men det är ett bra ämne för en middagskonversation.
Jag ska inte låta mr Brown vänta.
Jag får inte glömma bort den viktigaste mannen på vårt skepp.
Ursäkta mig.
Hej.
- Gör skeppet redo att segla. - Aj, aj, sir.
Alla på sina platser, vi ska lämna hamnen!
Aj, aj, sir!
Alla på sina platser, vi ska lämna hamnen!
Alle man på däck!
Alla på sina platser, vi ska lämna hamnen!
Okej, knuffa på nu!
Gå runt.
Släpp och håll fast!
Skeppet är klart för avfärd.
Hissa topp- och försegel. Vind från styrbord.
Hissa topp- och försegel.
Hissa topp- och försegel!
Hissa bramsegel!
- Hissa bramsegel! - Rulla ut seglen!
Hissa röjel!
Midskepps, lugnt och stadigt.
- Underofficer! - Ja, sir?
Hämta upp lite sprit på däck.
Upp med spriten!
All besättning samlas uppe på däck för en grogg!
Hör du, Mills.
Mr Christian vill tala med dig på bryggan.
Saken är att jag är lite långsam ibland och...
- God eftermiddag. - God eftermiddag.
Mack rapporterar en stöld.
- Va? Redan? - Ja, sir.
Fortsätt med utredningarna.
Sjöman Mills till ert förfogande. Inget arbete är för långt eller svårt.
Du är lätt till sinnes, och får lätt också långa fingrar.
Sir?
Det verkar som om du stal två ostar på 10 kilo.
Stal jag två ostar?
Vill du förneka det?
Nåväl, tala.
Javisst vill jag det, självklart.
För det första skulle jag vilja veta vem som anklagar mig.
Javisst. Den här observante herren...
säger att han såg dig ta dem innan vi lämnade Portsmouth.
Han såg fel. Annars är han en förbannad lögnhals.
- Är du en förbannad lögnhals? Svara fritt. - Nej, sir.
Jag såg med egna ögon att han stal de båda ostarna.
Att ställa en mans ord mot en annans är meningslöst.
Anteckna bristen som ouppklarad stöld och dra in männens ostranson...
- tills underskottet klaras upp. - Som ni önskar.
- Det var allt. - Tack, sir.
Var det nåt annat du ville diskutera?
Tidiga renässansteckningar, kanske?
Nej, sir, förlåt.
Låt det vara, vad det än är.
- Jag ska göra upp räkningen. - Hör på, skeppet är litet.
Fyller man det med osämja finns det snart ingen plats kvar.
Jag har varit till sjöss i 30 år.
Om du inte predikar för mig, gör jag det inte för dig. Okej?
Det är ett bra avtal...
med dig som förlorare.
Ni kan tacka er gode vän Mills för det här.
Så här ska det bli. Kaptenens order.
Det blir ingen ost förrän underskottet klaras upp.
Förstår du? Och du?
Vi har alltså en som slickar stövlar ombord.
En bråkmakare.
- Det var inte mitt fel. - Vad är det?
Jag gillar bara inte att kallas för tjuv.
- Tjuv? - Just det, en tjuv.
Jag ska lära dig en läxa.
- Skvallra på pojkarna. - Hallå!
Jag gillar att äta ost när jag käkar.
Det kanske är du som borde bli slagen.
Hör på här.
Det var kaptenen som bad mig ta osten åt honom, som en tjänst.
Det är alltid samma sak i den här jäkla flottan.
Man gör nåt för ett befäl och man kallas för tjuv.
Och besättningen får ingen ost.
- Så du gjorde kaptenen en tjänst? - Det var han.
Kapten tog för sig av skeppets lager.
- Hallå. - Kaptenen är tjuven, inte jag!
Krigslagarna bestraffar högst lämpligt...
en man som kallar sin kapten för tjuv.
Ett par veckor utan grogg lär honom nog att hålla tungan i styr.
Nej. Två dussin piskrapp lär honom ännu bättre.
Alla ska bevittna bestraffningen. Var så vänlig.
"Om en officer, sjöman eller soldat, i eller tillhörande flottan...
"beter sig föraktfullt mot sin överordnade...
"då den överordnade är i tjänst...
"skall han straffas i enighet med brottets natur."
Två dussin piskrapp.
Besättningen, hattar på.
Minns bara att det inte är jag som piskar dig.
Oroa dig inte, jag överlever.
Det är inte jag. Minns det.
Sluta oroa dig. Du gör mig nervös.
Börja, Quintal.
Ett.
Två.
Tre.
Fyra.
Fem.
- Sex. - Du är för lätt på handen.
Piska honom med övertygelse annars tar du hans plats.
Sju.
Åtta.
Nio.
Tio.
Elva.
Tolv.
Du ska bevittna straffet. Du får inte titta bort.
Tretton.
Fjorton.
Femton.
Sexton.
Sjutton.
Arton.
Nitton.
Tjugo.
Tjugoett.
Tjugotvå.
Tjugotre.
Tjugofyra.
Lediga, besättningen!
Släpp på läskoten!
Du äter inte, mr Young.
- Med ert tillstånd, jag är inte hungrig. - Avslås.
Vi ska inte kasta mat.
- Ät upp middagen. - Aj, aj, sir.
Ni är inte så sällskapliga ikväll.
Det är faktiskt så...
att jag skulle yttra mig just nu.
Du är förlåten.
Är nåt på tok?
Nej, det är inget. Jag bara...
Jag känner mig inte så glad efter...
att jag har sett en man bli piskad.
Skicka potatisen till mr Young.
Du har säkert sett bestraffningar tidigare.
Varsågod, säg din mening.
Ja, eftersom ni frågar, det...
Det är graden av bestraffning som oroar mig.
Om man nästan slår ihjäl en man för en mindre förseelse...
hur bestraffar man honom då för ett grövre brott?
Mindre förseelse?
Ja, jag tycker att två ostar...
Plus att kalla sin kapten för tjuv.
Men tycker du fortfarande...
att det var tillräckligt att dra in hans grogg?
Jag håller med dig.
- Håller ni med? - Ät upp. Utmärkt stuvning.
Om det handlade om bara ett av fallen, visst.
- Nå, jag vet inte... - Lyssna på mig.
Alla ni kommer utan tvivel att leda era egna skepp en dag.
Vi antar att ert fartyg råkar ut för oväder.
Segeldukarna är täckta med is. En storm blåser.
Det blir nödvändigt att skicka upp en sjöman i masten.
Han inser förstås...
att om han tappar greppet ett ögonblick...
så omkommer han genast.
Det är en typisk sjöman...
en halvklok suput som slår sin fru.
I hela sitt liv försöker han undkomma överhögheten.
Säg mig. Vad är det som får mannen att klättra upp?
Det beror på vem det är, en rad olika saker.
Allt döljs i ett ord. Rädsla.
Rädsla för vad du gör mot honom.
Han är så rädd för bestraffningen...
att han fruktar den mer än plötslig död.
Missuppfatta mig inte.
Jag förespråkar inte grymhet eller brutalitet utan skäl.
Jag menar att grymhet med ett skäl inte är grymhet.
Det är effektivitet.
En man kommer alltid att lyda dig...
om han har sett sin väns nakna ryggkotor.
Han kommer att minnas de vita benen...
han ser köttet rivas av...
och hör pisksnärtarna under resten av sitt liv.
Ni har kanske rätt.
Jag skulle vara försiktig med osten om jag var ni.
Den luktar konstigt. Den kan vara skämd.
Men det handlar förstås om personlig smak.
Det är ett förbaskat gott portvin.
De följande veckorna...
lät kapten Bligh skeppet gå så snabbt det bara kunde.
Alla segel användes...
och Gud hjälpe rorsman om inte skeppet gick spikrakt.
Kapten Bligh ställde säkert samma fråga ett tjugotal gånger.
"Vilken dag började brödfruktens viloperiod?"
Jag svarade alltid...
att jag inte visste det exakta datumet.
Det var klart att han oroade sig att vi skulle komma för sent.
Han studerade sina kartor i timtal, jag anade inte varför.
Jag hade hört att det bara fanns ett sätt att komma till andra sidan världen.
Den långa vägen, runt Godahoppsudden...
på Afrikas sydspets.
Det var kursen med gynnsamma vindar.
Vad gäller den andra rutten, den västliga passagen runt Kap Horn...
var avståndet kortare men vädret helt olämpligt.
Får jag dela er glädje?
Bara en förnöjelse. Det var inget.
Får jag inte invigas?
Det var bara sättet ni gick på.
Det påminde oss om en gemensam vän, lord Folkestone.
- Fortsätt. - Det var allt.
Vari låg liknelsen?
Ni har båda ett speciellt sätt att gå på.
Jaså? På vad sätt då?
Han blev sparkad av en häst.
Jag föredrar att inte säga var.
Det gjorde så att han gick konstigt.
Stackars karl.
Jag förstår.
Du ska genast ta plats i utkikstornet.
Stanna där tills jag kallar på dig.
Aj, aj, sir.
Upprepa inte det misstaget. Jag är inte till åtlöje.
Det är ni verkligen inte.
- Sätt kurs syd-sydväst. - Aj, aj, sir.
Underofficer!
- Sa ni syd-sydväst? - Ja.
- Läskot! - Det ska bli!
- Mot läsidan. - Mot läsidan!
- Håll kurs syd-sydväst. - Syd-sydväst.
- Ta bort segeln i lovart! - Aj, aj, sir.
Vi sparar fem månader på att ta oss runt Kap Horn.
Det kommer att bli ett riktigt äventyr.
Vad är så roligt nu då?
Jag tänkte bara att vårt lilla inköpsärende...
kanske blir till en sida i flottans historia.
Om vi lyckas bemästra Kap Horn på vintern.
Varför skulle vi inte lyckas? Det gjorde amiral Anderson.
Ja, men han gjorde det inte i en potta på 30 meter.
Bara hans skepp klarade det dessutom...
och han förlorade visst halva besättningen.
Du kan tala om det för besättningen. Det borde förbättra deras prestationer.
Minns att rädsla är vårt bästa vapen. God natt.
- När ska jag återkalla mr Young? - När jag går ut på däck imorgon bitti.
Jag vill se hur komiskt han går. Stackars karl.
Men imorgon bitti kanske han inte kan gå alls.
Kanske det.
God natt.
Bra karl.
Ursäkta mig. Styr vi verkligen mot Kap Horn?
Ja, uppenbarligen.
Må Gud hjälpe oss. Jag var på amiral Andersons skepp.
Jaså, var du det? Var det intressant?
Intressant?
Det var som att föra en kork över ett vattenfall.
Det är inte vind som blåser i ansiktet på dig.
Det är nåt gjort av stål som kommer mot dig från väst...
oförändrat, dag efter dag.
Med vågor höga som huvudmasten.
Vi hade livlinor överallt...
men ändå spolades 16 män överbord.
Kallt?
Tre män frös fast i rårna.
Stelfrusna.
Man var tvungen att skära loss fingrarna från segelduken.
Jag hade tur.
Det är så Kap Horn är. En riktig nöjestripp.
God morgon.
God morgon, Ned. Har du sovit gott?
- Jag kan inte röra mina händer. - Lugna dig.
Lugn.
- Jag har tappat all känsel i dem. - Lugn.
All känsel. Förstår du inte? Absolut...
Det här är under din värdighet.
Ja, självklart. Förlåt.
Kom med.
Jag tror inte att jag kan gå så bra.
Tänk inte bara på dig själv.
Vi går förmodligen alla som lord Folkestone...
innan resan är över.
Varsågod.
Mycket bra.
Hon kränger hemskt mycket.
Jag skulle ta bort bramsegeln, mr Morrison.
Utkiken på däck, ta ner förens bramsegel!
Underofficer, kalla hit alla!
Alle man på däck!
Rör på er nu. Kom igen.
Sätt fart!
Försök igen...
Kom igen, få det gjort!
Vi vill inte vara här om pinnen går av!
Det är nog bättre.
Jag har sett den här stormen.
Är du rädd för lite oväder?
Hissa bramsegeln igen.
Men masterna böjer sig.
- Motsäger du mig? - Inte alls.
Jag svarade helt enkelt på er fråga.
- Hissa bramsegeln igen! - Aj, aj, sir!
Okej. Upp med er och hissa bramsegeln.
Vad som helst för att försena oss, eller hur?
Ni tar fel...
om ni tror att jag med flit skulle förhindra vår färd.
Erkänn att du inte skulle lyfta ett finger för att komma fram snabbare.
Det är absurt. Varför skulle jag inte vilja göra mitt bästa?
För att du är en självutnämnd gentleman...
som bara tänker på en sak.
Du känner bara en sak: förakt.
Förakt för ansträngning, ambition...
för alla som är födda under svårare förhållanden.
Du är förgiftad av förakt...
och därför är du onyttig för mig.
Men jag kan försäkra er att mina plikters utförande...
inte påverkas av min privata åsikt om er.
Det är bäst för dig. Det är det verkligen.
Land ohoj!
Var vänlig och förbered skeppet på hårt väder.
Aj, aj, sir.
Förbered skeppet på hårt väder!
Aj, aj, sir!
Ohoj, där nere!
Vågor som bryts föröver!
De bryts inte, de är vågkammar.
Två hav möts.
Hjälp till, Norman.
Kaptenens order är att vända skeppet!
- Gör så! - Aj, aj, sir!
Alle man på däck! Kom igen!
Kom igen. Alle man upp på däck!
Vi kom precis ner hit.
Vad tror han att han gör?
Kom igen!
Lastutrymmet föröver! En tunna har lossat.
- Ta över, mr Fryer! - Aj, aj, sir!
Mot lovart!
Fort, rör på er!
Mills, Norman, Bennet...
Se upp!
Bennet!
Vänta lite. Säg till mr Fryer att låta henne föras av vinden.
Okej!
Vi måste binda fast den med ett rep.
- Mr Fryer. - Vad är det, Mills?
Vi ska låta henne föras av vinden.
Föras av vinden?
För att säkra tunnorna måste hon ligga stabilt.
- Okej, gå ner under däck. - Det ska bli.
- Midskepps till rorkult! - Midskepps till rorkult!
Quintal, håll dig undan.
Vänta nu tills hon ligger stabilt.
Håll henne stadigt i vinden!
Okej, hon ligger stabilt.
Norman, Quintal, bind fast den där tunnan.
Ge mig ett rep!
Vad fan gör du?
Det är mr Christians order. Tunnan lossnade...
- Lägg om rodret omedelbart! - Men mr Christian är där nere...
- med en arbetsgrupp. - Lägg om rodret!
- Lägg om rodret. - Det ska bli.
Idioter!
Säkra de där tunnorna.
Lugn nu.
Försiktigt.
Lugnt och fint nu.
Flytta honom försiktigt.
Jag hämtar medicinlådan.
- Han är död. - Mr Christian!
Mr Christian!
Är du lika döv som oansvarig?
Jag begär en förklaring.
Jag trodde att hon var tillräckligt stabil.
Jag beordrade Norman att gå...
Strunta i Norman. Svara mig.
Strunta i Norman?
Det fanns ingen anledning att beordra skeppet att stanna.
Vi tappade tre sjömil innan jag gav kontraorder...
tre hela sjömil!
- Gav ni kontraorder? - Lyssna på mig nu.
Vi är ute på ett kungligt uppdrag.
Om du åter försöker sabotera behandlar jag dig som förrädare.
När ni gav kontraorder...
krossade ni Thomas Normans liv.
Du skulle väl vilja stanna skeppet igen för hans begravning.
Eftersom vi inte är i krig...
skulle jag vilja ge honom en anständig begravning, ja.
Jag är i krig.
Mot elaka vindar, motströmmar och odugliga befäl.
Bäst för dig att du går med i mitt krig...
för om jag snart inte börjar vinna blir listan på offer lång.
Aj, aj, sir!
Enligt mina beräkningar borde vi vara här.
Om det stämmer är vi där om tre veckor.
Vi klarar det. Klarar pumparna det?
- Ja, sir. - Bra.
Vi byter riktning nu. Vänd skeppet, tack.
Aj, aj, sir.
Alle man på däck!
Vänd skeppet! Kom igen, Williams, upp med dig!
- Lugnt och fint. - Kap Horn väntar inte på nån.
Han dränker oss allihop. Jag vet hur den mannen tänker.
- Jag kände det på mig. - Sluta grymta.
Portsmouth eller Kap Horn, det gör detsamma för en sjöman.
Det kan inte vara mulet i all evighet.
Fyra veckor av blint kringseglande är som en evighet, det vet du!
Ändra riktning på skeppet!
Att segla i medvind nu är väldigt farligt.
Vi har inget val!
- Lovartskot! - Aj, aj, sir!
Besättningen upp på däck! Besättningen upp på däck!
Alle man på däck!
Vad är det?
Mot lovart!
Styr 22 grader mot styrbord!
Var beredd att lägga om rodret!
Släpp på läskoten! Helt och hållet!
Lovartskoten helt och hållet!
Vi är tillbaka där vi började för fyra veckor sen!
Dåliga nyheter. Er hytt är helt översvämmad.
Pumparna klarar knappt av det.
Vi har förlorat.
- Styr mot Godahoppsudden. - Aj, aj, sir.
Släpp på läskoten!
Nedför mesanmasten.
Här. Vad är det här, då?
Det är en halv ranson kött.
- Vad menar du med halv ranson? - Kaptenens order.
Order! Ge mig mer av det där, annars skalperar jag dig.
Jag skapar inte regler, lagar bara mat.
Det är allt du får, ta det.
Han har rätt. Halva ransoner är bättre än inga.
- Varför halva ransoner? - För att spara tid, antar jag.
Skeppet går inte fortare om vi svälter.
Vi behöver inte stanna och fylla på.
Så för att vinna ett par veckor ska vi svälta ända till Tahiti.
Det är emot reglerna, det säger jag.
Regler?
Om vi kan skinnflås av reglerna, kan de ge oss mat.
Bra. Du övertygade mig.
Gå nu och övertyga kaptenen.
Okej.
Kommer nån med mig?
- För att träffa kaptenen? - Just det.
Är du säker på att det står där? Hur vet du det?
För att jag läste dem.
En sjöman med utbildning, som en sjungande gris.
Okej, jag går med dig.
Vad gör ni här?
Jag tog hit dem. De har ett klagomål.
Låt dem yttra sig.
Tala.
Jag ber om ursäkt. Förlåt att vi stör er.
Om det inte är ett bra ögonblick, så är det här inget...
som är särskilt brådskande.
Nej. Var vänlig och fortsätt.
Jag är alltid tillgänglig för att lyssna på klagomål.
Nåväl, vi...
Vi representerar hela besättningen.
Det handlar om de halva ransonerna.
Det är inte rätt.
Jag skulle vilja...
Besättningen skulle vilja påminna er om vad det står i reglerna.
Vågar du hänvisa till reglerna framför mig?
Reglerna är gjorda för att följas.
Vi menar inte att vara ohövliga.
Men rätt ska vara rätt.
Ni har kostat mig fem hela månader, era fumlande dagdrivare.
Vi? Hur då? Vad har vi gjort?
Uppdraget gav varje man i skeppets besättning...
möjligheten att visa vad han går för.
Ni har visat vad ni går för.
Smuts och tomma nattmössor.
Jag tyckte väl att jag hörde er röst.
God natt.
Ni vill alltså ha fulla ransoner?
Ni får de ransoner ni behöver för att ta oss till Tahiti i tid.
Ut med er nu!
"Alla ransoner ni behöver för att ta oss till Tahiti i tid."
De var kapten Blighs ord.
Vad för slags ransoner sa han inte.
Men han visade oss snart.
Ransoner av hans favoritnöje, bestraffningar.
Serverat till tonerna av hans favoritmusik...
ett rop av smärta, ett skrik av lidande.
Så lät konserten han spelade över tre hav...
allt eftersom månaderna gick.
Kapten Bligh blev alltmer spänd.
Tre.
Kom ner på däck, era klumpiga dumskallar!
Hissa jagaren tills den är spänd.
Land ohoj!
Den här ön bebos av över 200 000 vildar.
För elva år sen, när jag var här med kapten Cook...
var de inte farliga.
Infödingarna på Sandwichöarna...
verkade vänliga, men utan förvarning...
dödade de kapten Cook.
Vi ska ta till alla militära skyddsåtgärder.
Om vi blir välkomna, kommer ni att upptäcka att vildarna...
inte har nån uppfattning om vanlig moral.
Ni kommer förstås att utnyttja deras okunskap.
Det är mig helt likgiltigt...
om ni smittar infödingarna eller om de smittar er.
Bara en sak är viktig för mig, vårt uppdrag.
Om nån av er förorsakar en olycka som försätter det i fara...
ska jag få den mannen att hata sin mor för att hon födde honom.
Läskot.
Redo med ankaret!
Släpp det.
Hala ner livbåten. Jag vill ha 12 män.
- Aj, aj. - Ge dem musköter.
Beväpna sex andra män och sätt dem i kuttern.
Vid tecken på fientlighet öppnar ni eld...
- och hjälper oss att fly. - Aj, aj, sir.
Välj ut en arbetsgrupp innan du går iland. Säg åt mr Christian.
Om mottagandet är vänligt, börja samla plantorna genast.
En planta räcker för att förstå...
men det måste vara en som har grott från roten.
- Instruera då dina män. - Genast.
Nej, inte som en promenadkäpp.
För in kuttern närmre.
Kung George?
Nej, Ers Högvördighet.
Men kung George bad mig att framföra sina hälsningar till kung Hitihiti.
Jag talar ditt språk. Jag åkte med kapten Cook.
Såg många öar.
Du är mr Bligh. Jag är Minarii.
Jag vet, jag minns dig. Vår guide på ön, och en bra sån.
Ja, väldigt underbart.
Kan du säga till kung Hitihiti...
att kung George skickar många föremål som tecken på vänskap?
Hitihiti säger att det han har vill kung George ha.
Det är det här vi har kommit för, brödfrukt.
Det stämmer, uru.
Kung George vill att hans folk blir lika starkt som ert folk.
Han vill ha er brödfrukt för att föda dem.
Hitihiti säger att ni kan ta all brödfrukt ni vill ha.
Ni är alltför vänlig. Tack.
Här, Brownie. Det är en sån, eller hur?
Nej. Inte alls.
Är det den där borta?
Ni har rätt.
Artocarpus incisa.
Är den inte fantastisk?
En sån delikat planta med förmåga att föda en kontinent.
Resultat bevisar att med enbart brödfrukt...
kan man uppehålla livet.
Vems liv? Inte mitt.
Låt bli.
Se upp var ni sätter fötterna.
De är som ett pärlhalsband.
- Det måste vara ett slags lek. - Bara kvinnor!
- Förbaskat tråkig lek. - Det har sina möjligheter.
Inte en enda man ibland dem.
Hur många kvinnor kan det vara där nere?
Tillräckligt.
Tror ni att vi måste tala om det för de andra?
Titta på dem. De piskar vattnet.
- Vad gör de? - Jagar fisk för en fest.
Vill ni gå dit?
Gå och fråga honom. Gå.
Jag frågar honom.
- Så där. Nu ser ni de nya rötterna. - Ursäkta mig.
Nästan som små ådror, inte sant? De sträcker sig ner i marken.
- Kan ni bara... Ett ögonblick. - Vad?
Vad är det?
Det kan diskuteras. Vissa föredrar den längre, vissa den kortare.
De fiskar.
Ursäkta mig...
men eftersom vi ser dem slita ut sig där nere...
tänkte vi, alltså pojkarna och jag...
att vi kanske kunde ta oss dit och hjälpa dem lite.
Nåt att prata om när vi kommer hem.
Ja, med tanke på vårt uppdrag.
Får vi hjälpa dem?
Ja, jag tycker att vi alla ska hjälpa dem.
Jag behöver en man som rullar ihop roten.
- Vad? - Rulla ihop roten.
Nåväl...
- Mills? - Jösses, jag...
Jag vet inget om trädgårdsskötsel.
Jag lovar.
Sätt fart då!
Tack.
- Jag är klar. - Fan ta dig! Jag kommer.
Killar! Vad är det?
Bli inte rädd. Jag ska ta med dig hem.
- Har den sin viloperiod, eller inte? - Det vet jag inte.
Bara omplanteringen svarar på det, om den överlever eller inte.
Och när vet vi besked?
Kanske om 12 timmar, kanske om tre veckor.
Utmärkt. Du vet inte än.
Kanske om 12 timmar, kanske om tre veckor.
Vi har fört en trädgårdsmästare 5 000 mil...
för att höra att vi inte ens vet hur brödfrukten mår. Utmärkt!
Jag har hört att om plantan torkar...
kan vi bli här fyra, fem månader.
- Låt oss hoppas att det inte blir så. - Inte? Vad menar du?
Gillade du resan hit kanske?
Trevlig? Bekväm?
Bara rättvis behandling från kaptenen, va?
Den värsta jag sett.
Varför vill du då resa tillbaka?
Tänk lite.
Om kapten Bligh är här i fem månader...
vem tror du då får lida för det?
Tycker du att resan mot Kap Horn var jobbig?
Vänta tills resan mot Jamaica.
Den dagen, den sorgen. Här!
- Ja. - Det håller jag med om.
Varför låter de kvinnorna äta ensamma?
Om de inte gjorde det, skulle man glömma att äta.
Lustiga typer, va?
Vi får vänslas med deras kvinnor. Vi får inte äta med dem.
Är det inte som att knacka på fel dörr?
Hitihiti vill att kaptenen dansar med hans dotter.
Dansa? Nej, inte jag.
Jag tackar Ers Högvördighet, men jag dansar inte.
Säg inte nej. Hitihiti blir arg.
Jag ber om ursäkt.
Jag förstod inte.
- Roar det dig? - Det hoppas jag inte.
Men det verkar vara en ganska svår dans, eller hur?
Vi får se.
Tråkigt att förstöra er kväll...
men ni sa att ni ville informeras om all utveckling.
Den ser vissen ut.
Den är död.
Kan det inte finnas andra plantor som kan blomma?
Det här bevisar att viloperioden har börjat.
Ni gjorde ert bästa.
Tråkigt att amiraliteten beskyller er för förseningen.
Men det är en orättvis värld. Mina sympatier!
Jag ogillar misslyckanden.
Jag ogillar det lika mycket som amiraliteten.
Ursäkta mig. Jag har en partner där borta.
Ursäkta mig.
Hej.
Jag heter Fletcher Christian.
- "Jag heter." - Nej. Fletcher.
"Nej. Fletcher."
Okej.
Tack.
Så sött.
Får jag, Maimiti?
Det är en kyss!
"Kyss."
Nej, Fletcher.
Jo, Fletcher.
"Jo, Fletcher."
Mr Christian?
Ni sa nåt?
Det är kungens dotter du vänslas med.
Du borde veta bättre än att riskera hans onåd.
Vänligen tillfredsställ din lust nån annanstans.
Vi diskuterade faktiskt bara den otroliga varitet...
- av växter som finns på Tahiti. Det var... - Lyd ordern.
Lusten ska tillfredsställas nån annanstans.
Men inte idag. Infinn dig ombord, genast.
Din förbannade idiot.
Jag är ledsen, flickan.
God morgon.
Tack. Vill du komma ombord?
Du kommer hit.
Visst, självklart.
Säg till kapten Bligh att han inte får nån brödfrukt.
Ingen brödfrukt?
Igår kväll lämnade du Maimiti.
Ja, tyvärr. Du förstår, jag...
Hitihiti säger att om dottern inte är god nog för England...
så är inte brödfrukt gott nog.
Det var verkligen en sund åsikt.
- Säg åt kapten Bligh, ingen brödfrukt. - Ja.
Får jag föreslå att du säger det själv till honom?
Jag tror inte att han skulle tro mig.
- Jag säger det. - Tack.
- Mr Morrison? - Ja, sir.
Kan du leda den här herren till kapten Bligh?
Ja. Var vänlig och kom med mig.
Ville ni mig nåt?
Sitt ner.
Det har uppstått en ganska märklig situation.
Hitihitis dotter...
Han verkar vara ganska fäst vid henne.
Ja, hon är en underbar flicka.
I ett civiliserat samhälle...
skulle vissa lömska avsikter mot en kvinnlig medlem av familjen...
anses vara...
Nå, en förolämpning.
- Förstår du? - Det tror jag.
Men på Tahiti, är det en förolämpning att undvika såna lömska avsikter.
Sätt som är stötande för en hora...
verkar vara det enda godtagbara beteendet för kung Hitihiti.
Det krävs alla sorter för att skapa en värld.
Jag försöker säga att du har brutit mot hans etikettskod.
Jag kan försäkra er...
att jag inte har gjort nåt som kan anses stötande.
Jag vet. Det är det jag menar.
Hur menar ni, då?
Om vårt uppdrag ska lyckas måste vi få Hitihitis välvilja.
Det råder det inget tvivel om.
Nå, då så.
Jag är idel öra.
Förstår du inte vad jag säger?
Jag försöker förstå vad det är ni vill att jag ska göra.
Älska med hans förbaskade dotter!
Är det en order?
Får jag skriva in det i loggboken?
Det var allt.
Det är ganska annorlunda...
mot att ombes att slåss för sitt land.
Nåväl.
Jag ska göra mitt bästa.
Tack.
- Jag tar kuttern. - Aj, aj, sir.
Håll kuttern, mr Christian kommer ombord.
- Ska jag stryka er från tjänstgöringslistan? - Ja.
Mitt uppdrag iland kommer att kräva en del tid.
Tack.
Hur mår du?
Nej, Fletcher.
Nå, det är...
Jag vet knappt hur jag ska börja.
Skeppets besättning var nöjd med att höra...
att tahitierna ansåg älskog vara en vänlig gest.
Det låter kanske otroligt...
men besättningens vänlighet...
visade sig bli praktiskt taget gränslös.
De tahitiska damerna gav dem varje tillfälle att visa det.
För tahitierna var ljus hy ett tecken på skönhet.
Ljushylta män, som engelsmän...
ansågs vara vackra.
Hur deras drag än var ordnade för övrigt.
De var vackra och kunde inte göra fel.
Så de gjorde rätt vid varje tänkbart tillfälle.
- Vacker kväll. - Vacker.
Det låter som om de roar sig på land.
- Ja, gör det inte? - Ja.
Ursäkta att jag tar mig friheten...
men ni har väl inte tillbringat en enda kväll på land än?
Det tänker jag inte göra.
Det är en fantastiskt vänlig ö. Synd att vara ensam i den här hamnen.
Så länge vårt uppdrag är ouppfyllt, är jag inte i nån hamn.
Jag leder skeppet, och du finner en dag att det alltid är ensamt där.
Ledarskap tillåter ingen intimitet.
Man kan knappast förvänta sig blind lydnad...
från förra kvällens partner i ett slagsmål.
Jag antar det, men det är synd.
Jag föredrar det så.
Ja.
- Männen är lite långsamma, men... - Ja, jag vet.
Det fanns bara en man som vägrade ta saker och ting som de var.
På tahitiskt sätt.
Han var förälskad.
När man såg flickan, kunde man förstå det.
Men kärlek på tahitiskt sätt var inget för honom.
Han ville att det skulle vara ordentligt, som i Bristol.
Så han gick till kapten Bligh och bad om att få gifta sig.
Jag hade sett Bligh varje dag i mer än ett år.
Det var enda gången jag såg honom skratta.
Sjökadetter. Det skulle vara tråkigt utan dem.
Ta bort den där slampan från mitt skepp.
Han behövde inte säga det på det viset för pojken.
Det gamla svinet.
Han är som självaste djävulen, säger jag dig.
Snart kommer hornen att växa.
Det gör de, efter att vi har lättat ankar.
Fick jag bestämma, skulle en man be om att bli piskad...
- till och med innan vi ser Jamaica. - Ja.
Vet ni vad?
Man kunde skapa sig ett bra liv här ute.
Må jag säga, så vacker.
Helt enkelt ypperlig.
Vackert arbete. Är den inte underbar?
Maimiti.
Kan ni ursäkta mig? Jag vill ta farväl av henne.
Hälsa kung George från mig.
Jag är en bra engelsman.
Jag har mycket brödfrukt, mycket svin. Föder hela England.
Ja, han behöver säkerligen svin. Jag ska säga det så fort jag träffar honom.
Kan ni ursäkta mig?
Tack.
Nå, det är dags.
Jag åker om ett par timmar.
Jag väntar.
Jag väntar på dig. Jag håller utkik efter dig varje dag.
Det måste finnas ett sätt att få dig att förstå...
att jag inte kommer tillbaka.
Om du håller utkik efter mig blir du bara olycklig...
och det vill jag inte.
Kommer du aldrig tillbaka till mig?
Kommer du aldrig tillbaka till Tahiti? En gång?
Nej.
Men jag kommer att minnas.
Du förstår...
jag har varit lycklig här.
Jag kommer att minnas dig...
och vår underbara tid tillsammans.
Ditt vackra ansikte, din skönhet.
Men England är mitt hem...
och det är dags att säga adjö.
Jag måste gå.
Adjö.
Adjö. Ta hand om dig.
Det borde räcka. De här tjugo och sen är vi klara.
Där är de.
De har båten, som de sa.
- Om vi blir fångade, då? - Vi har pratat om det så många gånger.
Fångade desertörer hängs, men vi fångas inte.
Om jag ändå kunde vara säker.
Sluta fåna dig och kom nu.
Förlåt om jag är tråkig, men din arbetsgrupp är och vänslas...
och mr Fryer är på väg.
Du ser nog inte stilig ut böjd över en kanon...
så jag föreslår att vi hämtar dem.
Idioter.
Hallå!
Stoppa den kanoten.
Bara med en stark vind kommer de ifrån oss.
På den här sidan av revet finns det ingen sån.
- Inte den passagen. Vi kapsejsar! - Det finns inte tid. Vi måste chansa.
Ett ganska intressant möte.
Vad gör de desertörerna här?
- Varför sitter de inte i bojor? - De plåstras om.
Jag vet inte om de är desertörer. Jag är marinofficer, inte domare.
För mig är du varken eller. Lås in dem i repförrådet.
Släpp bara ut dem när de är i tjänst.
Vi har inte blivit hörda.
- Har vi inte rätt till det? - Visst har ni det.
Vid krigsrätten på Jamaica...
kan ni höras hela vägen till hängningen.
- Sa ni repförrådet? - I bojor.
Sex veckor i det stinkande, smutsiga hålet...
och det finns inget kvar av dem att hänga.
Jag undrar varför en påstådd gentleman...
är lojal i första hand mot vanliga sjömän.
Istället för att vara lojal mot andra påstådda gentlemän?
Ohövlighet noterad. Den ska föras in i loggboken.
Önskar du säga nåt annat?
Ja, bara den här observationen...
som jag hur som helst tänker rapportera till amiraliteten.
Under alla år har jag aldrig mött ett befäl...
som bestraffade sina män med sånt otroligt välbehag.
Det gör en illamående.
Gå då och var sjuk i hytten.
Jag har aldrig mött en marinofficer som är så stolt över en känslig mage!
De glömde att ta våra knivar.
- De skär väl inte järn? - Nej. Men de skär halsar.
Jag tänker inte leva för att bli hängd. Inte jag.
- Nej. Förhasta dig inte. - Vad väntar vi på?
- Det är över för oss. - Det är sannolikt.
Men jag tänker inte skära halsen av mig. Inte än, i alla fall.
Inte? En skyddsängel stiger väl ut från ett moln och säger:
"Kapten Bligh, befria de trevliga pojkarna. Var vänlig och skynda på."
Nåt sånt, ja.
Fast vi är inte de enda på skeppet...
som inte tål mr Bligh längre.
Du lever i en drömvärld.
Vem ska kasta honom överbord? Den här besättningen?
Jag tänkte inte på besättningen.
- Vem, då? - Christian.
Mr Christian.
Han fångade oss, eller hur?
- Det visade vems sida han står på. - Ja!
Det visade att han var en lojal officer, det är allt.
Men jag hoppas att Bligh retar honom, som han gjorde nu.
Christian vänder sig mot honom.
Jag vet vad han tänker.
Jag ser det i hans ansikte.
Jag tänker inte låta honom glömma det.
PAUS
MELLANAKT
Vi hade varit fem månader på Tahiti.
De verkade mer som fem minuter.
Avresedagen hade varit en mörk dag för mig...
som det var för alla utom kapten Bligh...
fastjag hade inte tid att grubbla över det.
Bounty hade blivit ett flytande växthus...
med över tusen plantor att sköta.
Kapten Bligh hade fördubblat vår kvot...
i tron att behaga Västindiska kompaniet...
och betala för sin försening.
På ett skepp är det farligt att ha för mycket av nåt...
för då är man tvungen att ha för lite av nåt annat.
Fortsätt.
Kära nån.
Vårt första offer.
Men vi måste förbereda oss på att förlora många fler.
Det finns inget sätt att få vattnet att räcka.
- Har vi inte tillräckligt med vatten? - I normala fall, ja.
Men inomhus, i den här hettan, behöver de dubbla mängden.
Men de skulle överleva med den extra ransonen?
Självklart.
Men jag räknade tunnorna noggrant...
- och det finns inte tillräckligt... - Ja!
Ge dem allt vatten de behöver.
Inga fler plantor ska dö.
- Förstått? - Ja.
Fjorton grader, 37 minuter.
Bind ihop det!
- Och lägg undan den. - Aj, aj, sir.
- Mr Christian? - Ja.
Var vänlig och sätt en vaktpost vid vattentunnan.
Aj, aj, sir.
Den ska hänga i änden på bramseglets rå.
Alla som vill ha vatten får klättra upp och hämta den.
Man får inte mer än vad som ryms i den här skopan.
Sen ska man hänga tillbaka skopan.
Har vi ont om vatten?
- Ska jag upprepa ordern? - Nej. Det är helt klart.
- Ganska förbryllande, men klart. - Gör det då.
Tänk inte på det. Det verkar förvirra dig.
Gå du ner så följer jag efter.
Hela vägen till bramseglets rå för en gnutta vatten.
Ja, man svettas nog mer än man kan dricka.
Det är ett bra sätt att mörda en man på.
Mills?
Ja, sir?
Tala inte respektlöst...
som om du inget har att förlora...
det säger jag dig.
Kaptenen kan överraska dig.
Ja, han kommer verkligen att överraska mig.
Det överraskar mig om han inte dödar alla...
innan vi kommer till Jamaica. Tro mig.
- Jag ser mellan fingrarna den här gången. - Tack.
- Birkett? - Sir.
Häng den här där uppe.
Aj, aj, sir.
- Vad är det med honom? - Han har en släng av feber.
Jag sa det till underofficeren. Han sa: svettas ut det.
- Jag mår bra om jag får lite vatten. - Vem skulle inte det?
Han har inte fått en droppe på två dar. Han är för svag för att klättra.
Varför sa du inget? Jag hämtar skopan.
Det bryter mot ordern. Jag har försökt. Alla måste hämta sin egen.
Även sjuka?
Det var en trevlig regel.
Jag blir galen. Jag måste dricka.
Du vet att det är onödigt.
Drick allt vatten du vill.
Försök inte att klättra upp i riggen, du vet inte hur.
Med er tillåtelse protesterar jag. Det handlar om självrespekt.
Må fan ta din självrespekt! Jag förlorar inte trädgårdsmästaren.
Må fan ta min självrespekt?
Då får fan ta mig.
Jag hoppas du är nöjd. Riggen är inget ställe för nybörjare.
- Till och med en erfaren... - Din mördande idiot!
Jag ska skära halsen av dig. Din...
Den här mannen ska kölhalas.
Han får tänka över det inatt, och blir kölhalad imorgon bitti.
För honom under däck och sätt honom i bojor.
Birkett, Norton, hjälp till.
En.
En? Ja, det stämmer.
En till olydig kommentar...
och du önskar att du hade fallit ner på däcket.
Du hörde honom. Han kan väl inte göra så?
Hädanefter ska du knacka innan du stiger in.
Du lurar mig inte. Du känner på samma sätt som jag.
Han är monstruös. Jag tror att han är galen!
Han är en rektor som älskar att ge stryk.
Du är småskoleläraren som inte kan göra nåt åt det...
förutom att bräka och slå huvudet i väggen.
Sluta nu att irritera mig.
Du får inte sätta dig till övers även om jag bara är sjökadett.
Du måste protestera, kölhalning är olagligt!
Det är som att avrätta karlen.
Du förstår det som är självklart.
Visst avrättar han karlen.
Vad tror du mitt straff skulle bli om jag slog kaptenen?
Du vet mycket väl att man blir hängd, men det spelar ingen roll.
Det gör det visst. Fundera nu lite på det här.
Varför ska en vanlig sjöman få ett lättare straff...
för precis samma brott?
Det ändrar inte det faktum att kölhalning är olagligt.
Även en vanlig sjöman har rätt till en rättegång.
Sätt dig. Låt oss spela schack.
Du kan ta vit. Det kanske förbättrar ditt spel.
Sluta nu, sätt dig.
Repet är slakt.
Hala in.
Det finns inget kvar att hala.
Släpp honom då.
Sätt segel igen.
- Mr Fryer? - Sir.
- Försegel och fockar. - Aj, aj, sir.
Sätt försegel och fockar!
Sätt försegel och fockar.
Aj, aj, sir!
Alle man ska sätta segel!
Sätt försegel och fockar!
Bemanna tacklen!
Bemanna skoten!
Två.
- Vill du dricka? - Nej, tack.
Vad står du där för?
Kom du hit ner för att se mitt adamsäpple guppa medan jag dricker?
Nej, jag är törstig.
- Drick lite vatten, då. - Jag skulle inte kunna få ner det.
Helvete, du är tråkig!
Är det tråkigt att vilja hjälpa män...
vars liv släcks av en galning?
Varför inte be snickaren om ett kors...
så att du kan dra det runt skeppet?
Det skulle väl passa dig?
Jag har alltid känt dig...
men inte riktigt förrän nu.
Du är precis den du verkar vara.
En överlägsen posör...
utan den minsta mänsklighet eller medlidande.
Är du klar med din ohövlighet?
Inte riktigt.
Det räcker att se pomadan i ditt hår för att förstå din karaktär.
Stäng din arroganta mun, mr sjökadett Young.
Annars hamnar du på sträckbänken.
Det är ett löfte och en order.
Stäng igen locket.
Förbannat också, stäng det!
Håll honom, nån.
Kaptenen!
Åh, vattnet i havet!
Jag sa att jag skulle åka!
Var är han?
Om det kommer simmar jag ner där det är kallt och mörkt.
Aldrig torrt, där det är kallt.
Den dåren har druckit havsvatten.
- Är du säker? - Vi såg honom göra det.
Han har en hink slagvatten gömd i förrådsrummet.
Han måste ha druckit det i flera dar.
Bäst att ni binder honom, då.
Han är inte normal på ett tag, om han överlever.
Överlever? Han har inte en chans.
Inte utan sötvatten för att rensa tarmarna.
- Ge mig hans händer. - Kan han inte få det?
Det är omöjligt. Du vet kaptenens order.
Han åker upp.
Jag måste hem. Det är sent.
Middagen är förstörd.
Köttet är vidbränt.
Som den kvinnan pratar...
men hon är en bra person.
Jag är ju inte den enklaste i världen att komma överens med.
Lugna dig.
Jag har ett förskräckligt temperament.
- Tre? - Håll dig undan.
Han går.
Här är han som förstår sig på folk.
Du har en sällsam förmåga att ha fel.
Låt honom vara. Han gav oss i alla fall lite hopp.
Allt vatten till mig.
- Han borde vara under däck. - Jag frågar.
Huvudmasten behöver tillsyn.
Aj, aj, sir.
Var så vänlig och förklara det här.
Williams har druckit havsvatten.
Jag gav honom lite färskvatten.
Jag är rädd att han dör utan det.
Du ger ingen vatten utan mitt tillstånd.
- Bär ner skopan under däck. - Ja.
Din förbannade skitstövel!
Du kommer inte att kontrollera mig längre.
Tack.
Jag har letat efter ett sätt att få dig att sluta kråma dig...
din poserande snobb.
Nu har du löst det åt mig.
Ni har bevittnat mr Christians våldshandling mot ett högre befäl.
Han ska låsas in tills en krigsrätt kan sammankallas.
På Jamaica, antar jag.
Kommer dina moderiktiga vänner att vara där för att se din avrättning?
Låt oss hoppas det.
Synd om ditt sista framträdande skulle vara misslyckat.
För ner honom under däck.
Besättning! Jag tar kommando över skeppet.
Ge mig nycklarna till vapenkistan.
Ge inte honom nåt!
Gå ner och beväpna dem som är ur tjänst.
Stanna där du är!
Du har gett ditt sista kommando. Jag tar nycklarna.
Du hörde min order!
En order till, och jag hugger av dig huvudet.
Vid Gud, jag svär!
Gör det inte.
- Mills! - Ja, sir.
Gå ner och dela ut vapen till dem som är med oss.
- Byrne! - Ja.
Det är meningslöst att starta ett myteri.
Du vet redan att det inte kan lyckas.
Stoppa honom!
Stoppa Mills i vapenrummet. De försöker ta över skeppet.
- Det är myteri! - Se upp!
Ditt myteri har inte lyckats.
Kanske inte. Men det räcker att det sätter stopp för dig.
Mr Christian!
Männen är beväpnade!
Kom igen, McCoy, få upp dem!
- Jag är med dig. - Kom igen där inne!
Johnson!
Nån annan här som är med oss? Nå?
Ta över.
Mills!
Kom igen, sätt fart. Sätt fart, sa jag.
Kom igen, snabba på!
Skeppet är vårt.
Bra. Vakta honom väl.
Gå och hämta mina sjökort och sextanten.
Till vänster på hyllan i min hytt.
- Birkett! - Även du?
Går du med de här svinen?
En man som ni ger mig inget val.
Så svin är vi? Vi sätter honom på gallret.
Hämta läkemedel och kompass.
Okej! Då binder vi fast honom.
- Ta honom. Dra honom dit! - Bind fast honom!
- Knuffa honom! - Sluta med det där!
Få dit honom. Bind fast honom.
Ur vägen!
Det blir inget mer dödande på skeppet.
Vi dödar honom nu och får det överstökat.
Jag kommenderar på skeppet!
Om det finns nån som tvivlar på det vill jag höra honom tala.
Det blir inget mer dödande på skeppet...
inte ens kapten Bligh.
Om det är ett försök att förtjäna nåd, spottar jag på det.
Ditt förskräckliga svin.
Du kan tacka svinguden du ber till...
att du inte har gjort mig till en mördare.
Då, så...
håll honom vid relingen. Mills, kom med mig.
Gå ner och hämta mr Blighs personliga tillhörigheter.
Besättning!
Jag sätter mr Bligh och hans grupp i livbåten.
Han kan nå Tafoaön på två dar.
Om det finns nån bland er som vill åka med honom...
ställ er vid relingen.
Mills.
Mr Fryer?
Du måste förstå att jag inte ville skada dig.
- Jag hoppas du inte skadades. - Nej, inte alls.
- Får jag hämta mina saker? - Javisst.
- Adjö. - Adjö.
- Jag beklagar ert öde. Må Gud hjälpe er. - Tack.
Proviant ombord och redo att sjösättas!
Sjösätt.
- Varsågod. - Vänta.
Han är frisk nog att dricka vattnet han ges.
Jag tror han repar sig.
Jag är stolt över att vara med dig.
Du har gjort bra ifrån dig. Du har befordrats till kriminell.
Inte ens tjugo och en dödsdom hängande över dig.
För ner honom under däck.
Innan ni går.
Vi har pratat om det här.
- Och... - Nå, vad? Tala om det nu.
Vi skulle vilja vara med dig. Men vi har familjer.
- Anslut er till gruppen vid relingen. - Tack.
Tafoa ligger västerut, 120 sjömil.
Ni har er kompass. Den här boken räcker för ändamålet.
Sextanten är min egen, så ni vet att den är bra.
Nu, mr William Bligh...
Väldigt artig och formell, eller hur?
Leker du gentleman igen, din förbannade förrädare.
Mr Fryer!
Ser du inte att vi är överlastade?
En man till och du sänker mig.
I så fall anmäler jag mig som frivillig!
Ni måste låta mig gå. Jag är ingen myterist.
- Håll fast dem! - Vad händer med oss?
Vi vill också gå.
Jag vill att ni ska förstå...
och även ni där nere...
att de som lämnas kvar inte var ansvariga för myteriet.
- Vad händer med oss? - Jag vill inte ta del.
Ni kommer att landsättas...
i en brittisk hamn vid första tillfälle.
Hur vet vi när det blir?
- Vår familj, då? - Birkett...
lås in dem under däck och ställ en man vid varje lås.
- Ja. Kom igen, rör på er. - Rör på er, annars blir ni skjutna!
Kom igen, fort. För dem under däck.
Kom igen, snabba på där bak.
Har er mordlystne vän talat om vad som väntar?
Eller kommer han att hålla er ovetande?
Hör nu på sanningen!
Kungens flotta vilar inte...
förrän varje myterist fångas och avrättas.
Vart ni än far, var ni än gömmer er...
- kommer tusen skepp att söka efter er. - Låt dem försöka!
Om det inte vore för mr Christian skulle jag ge dem fler skäl att leta.
Stiger du i båten eller ska du kastas i?
Jag lämnar dig inte.
Aldrig nånsin.
Åk till världens smutsigaste lilla hörn...
jag är där, precis bakom dig, med ett rep i handen.
Ett ögonblick.
Ta med dig din flagga.
Jag behöver ingen flagga.
Till skillnad mot dig, har jag ännu ett land.
Vilket högt pris att betala för ett litet utbrott.
Jag tycker synd om dig.
Nu är vi kvitt dig! Din förbannade galning!
Du, vattentunnan och skopan.
Hej då, tyrann!
- Ni glömde de här. - Vi sänker dem med dem.
Bligh, du glömde de här.
Ingen mer Bligh! All sprit och vatten vi kan dricka!
Du glömde nåt!
Nu är vi kvitt dig, förbannade galning.
Du, vattentunnan och skopan.
Hej då, tyrann!
Kom in.
Är ni redo för att ta emot oss?
Ni är nu skeppsbefäl.
Mills, du är försteofficer. Birkett, du är...
Du är andreofficer.
Smith, du sköter skepparens uppgifter.
Det kommer att bli lite konstigt...
att säga åt våra vänner att sätta fart när vi måste.
Ja, det stämmer.
De kommer att tycka att vi är tråkmånsar.
Låt dem tycka vad de vill.
Ett skepp på grund har större chans...
än ett utan disciplin.
Utan tvivel. Men att få vännerna att tåla det...
det är det svåra.
De ska frukta mig om jag så ska bryta deras nackar.
Lyssna på honom, han beter sig redan som en officer.
Väsnas får ni göra i skansen.
Ursäkta mig, mina herrar. Jag glömmer er nya status.
Det gör inget. Vi förstår.
De vanliga sjömännen är i alla fall glada.
- Det har de rätt till. Vi vann ju. - Ja! Det gjorde vi.
Vann?
Vad då, din förbannade idiot?
Vi blev kvitt Bligh. Jag hade blivit dödad annars.
Eller åkt i fängelse på livstid, om jag hade tur.
Du sitter i fängelse nu. Med en liten skillnad.
Vi är inte inlåsta. Vi är utelåsta.
För ögonblicket blir våra planer som följer:
Vi återvänder till Tahiti och lämnar våra fångar...
hämtar allt vatten och all mat vi kan bära...
och all extra hjälp vi kan hitta.
Vart vi ska åka efter det...
ska vi inte bestämma förrän vi är till sjöss igen.
Är det allt?
Ja.
Ursäkta mig.
Jag är inte den rätte att säga det, men jag vet hur ni måste känna er.
Får jag säga, med tanke på min ålder och så...
Vad är det?
Saker och ting ordnar sig för er. Det måste de göra.
När en man ger upp så mycket som ni, bara för att han tror att det är rätt...
gör Herren honom aldrig besviken.
Vart vi än åker, om så till Kina eller Island eller var som helst...
blir ert liv lyckligt.
Det är Guds vilja. Det vet jag.
Jag anser att jag handlade enligt hedern. Den tron stödjer mig.
Förutom att jag har en lätt dödslängtan, vilket säkert försvinner.
Javisst. Gud välsigne er.
Vi har 60 delar fläsk. 150 delar bröd.
170 liter vatten, 4,5 liter rom.
Det finns också en kompass ombord. En sextant.
- Vi har sju säckar... - Åt helvete med Tafoa.
Åror!
Redo att sätta segel!
Er uppmärksamhet.
Vi ska inte åka mot Tafoa.
Vi ska åka mot en hamn...
där vi kan få transport till England omedelbart.
Vi styr mot Timor.
Timor!
- Det ligger nästan 750 mil bort. - Det är jag medveten om.
Timor ligger 660 mil bort. Det är en hård resa...
men vindarna är till vår fördel hela vägen.
Oroa er inte, jag tar er dit utan problem.
Ja, som du tog oss runt Kap Horn utan problem.
Det är ett misstag att inbilla sig att jag inte längre bestämmer.
Jag har medel till hands för att påvisa min auktoritet.
- Det blir inga mindre bestraffningar. - Ursäkta mig, får jag fråga...
vad är det för fel med Tafoa, som mr Christian föreslog?
- Ja, Tafoa. - Ja!
Det skulle passa honom om det tog oss ett par år att komma till England.
Ju längre tiden går, desto säkrare är han.
Det skulle passa ännu bättre...
om infödingarna på Tafoa visade sig vara kannibaler.
- Kannibaler. - Kannibaler? Var?
På Tafoa?
Hela den här ögruppen är nerlusad med kannibaler.
Fortsätt att sätta segel.
Det borde hjälpa moralen lite.
Se inte så bekymrad ut. Du har helt rätt, oddsen är förskräckliga.
Du förstår, myteristerna måste hängas. De måste hängas.
Får jag komma in?
Inte nu.
Vi ligger för ankar.
Gå då och arrangera landsättningen av våra fångar med Minarii.
Det är en vacker dag. Kommer du inte iland?
Du kan inte sitta i hytten så här.
Det är ohälsosamt.
För Guds skull, kan du inte göra som du blir tillsagd?
Som de skrattar, som om de aldrig har hört talas om problem.
De låter som vin smakar.
Man kan bli full och glad bara genom att lyssna på dem.
Hutia! Var är du, flicka?
Kom hit, min lilla fjäril. Jag har glada nyheter åt dig.
Du kommer med oss. Du ska ut och resa på havet.
Mr Christian säger att vi kan ta med oss kvinnor om vi vill.
Hör du det? Du kan ta med dig en kvinna...
om du kan hitta en med ditt hemska ansikte.
Tala för dig själv, du.
Du är ful som själve den onde.
Vi tar män med oss också.
Minarii och fem män som arbetar för oss.
Vilken flotta!
Det är för bra för såna som ni, att ta med sig kvinnor.
Det oroar mig. Vad fan betyder det?
Kan du sluta att säga: "Vad betyder det?"
Varför stannar vi inte här på Tahiti?
Du är galen. Tahiti är det första stället som Bligh letar på.
Om han lever.
Har du nånsin försökt dränka en orm?
En vattenorm dessutom, med en förbannat fin sextant.
Ja, och med en sextant...
kan en bra sjöman som Bligh ankra i en ihålig tand.
Okej. Antag att han tar sig till London och kommer hit.
Hur hittar han oss, gömda i kullarna?
Lätt, han frågar Hitihiti.
Ja! Den gamle skurken kan köpas för en handfull glaspärlor.
Mr Christian hittar nog ett säkert ställe.
- Ni kan lita på honom. - Visst, sitter där ensam i sin hytt.
Han har förändrats.
Det hade du också om du vore honom.
Hans planer har väl fungerat så långt?
Inget har gått fel.
Förutom att få Bligh att smaka sin egen medicin.
Hej.
Är Fletcher sjuk?
Nej, jag mår bra, tack.
Minarii sa att Fletcher har utkämpat krig. Du är hövding nu.
En väldigt liten hövding, som flyr för livet.
Minarii sa att du tar med dig folk från Tahiti i skeppet.
Ja, vi behöver män för att segla det.
Du tar med dig kvinnor också.
Männen vill roa sig medan de letar efter ett ställe att gömma sig på.
Maimiti följer med dig.
Vill du inte?
Det finns nog ingen vilja kvar i mig.
Om du ursäktar...
så har jag arbete att sköta och föredrar att göra det ensam.
Maimiti går. Du är inte ensam.
Du behöver inte påminna mig om min ensamhet.
- Maimiti går. - Är du både döv och okunnig?
Förstår du inte att jag inte har nåt liv att dela med nån!
Skrik inte åt Maimiti!
Ditt svin. Du är bara ett svin.
Vill du verkligen vara hela livet med en man...
som inte bryr sig om nåt alls?
Folk från Tahiti säger: "Hatar du livet, hatar livet dig."
Maimiti går.
Löjtnant William Bligh...
domstolen har övervägt anklagelserna mot er.
Vi finner att ni inte är ansvarig...
för att ha förlorat Hans Majestäts skepp, Bounty.
Ni är därför hedervärdigt friad.
Domstolen finner att myteri har utförts...
mot Hans Majestäts flotta.
Domstolen uppmanar amiralitetens minister...
vars åtgärd ska bokföras i den här processen, nämligen att...
en sökexpedition ska avgå snarast...
med uppgift att fånga och föra inför rättvisa de personer...
som är ansvariga för att ha förlorat Hans Majestäts skepp, Bounty.
De kan knappast undvika oss länge.
Jag ber för att de inte gör det.
Domstolen anser att den måste lägga till anmärkningar till beslutet.
I ljuset av uppenbara slutsatser...
anses ni inte ha utfört en militär missgärning.
Men befäl med fläckfritt rykte och frivilliga sjömän...
drevs till myteri gentemot er.
Era metoder, i domstolens tycke...
uppvisar det vi med en försiktig term kallar överdriven iver.
Vi kan inte fördöma iver.
Vi kan inte tillrättavisa ett befäl som sköter bestraffningar...
enligt krigslagarna.
Men lagarna har svagheter som alla lagar har.
Ingen kodex kan täcka alla situationer.
Vi kan inte föra in rättvisa på våra skepp i böcker.
Rättvisa och anständighet...
finns antingen i kaptenens hjärta eller inte alls ombord.
Av den här anledningen har amiraliteten alltid försökt...
att utse sina befäl bland gentlemän.
Domstolen måste tyvärr notera att...
beslutet att utse kapten Bligh var i det hänseendet ett misslyckande.
Sessionen är avslutad.
I många månader sökte vi efter ett lämpligt ställe att stanna på.
Bounty besökte minst 30 öar.
Ingen av dem tjänade våra ändamål.
I vissa fall jagade infödingarna bort oss med stenar och pilar.
I andra fall var växtligheten för sparsam för att uppehålla liv...
eller så fanns det för lite vatten.
Men våra besvikelser gjorde oss inte nedstämda.
Mr Christian visste hur man skulle hålla oss på humör.
Själv visade han inga tecken på missnöje.
Det stämmer att han ofta fördjupade sig i Browns studier...
att brottas med nåt problem...
som förde honom långt bort från där han var.
Men hans problem att lösa sin privata gåta fick vi inte lida för.
Han var inte som Bligh.
Blighs frånvaro gladde oss varje dag.
Ordning, tack. Officerare först.
Vilket ljud de än gör, låter de alltid älskvärda.
De har sett oss. Hon vänder sig.
Köpmän eller soldater?
Det är solens placering jag tänker på nu.
Den går ner om 40 minuter.
Vad är det?
Det är ett engelskt krigsskepp.
Låt henne notera vår kurs. Vi ändrar den efter att det mörknat.
- Aj, aj, sir. - Släck alla ljus. Kall middag, inga pipor.
- Mr Birkett? - Sir.
- Beväpna alla män. - Aj, aj, sir.
Vad är klockan?
Runt två.
- Den längsta natten i mitt liv. - Samma här.
- Skönt att det ljusnar. - Det tycker inte jag.
Vad händer om hon fortfarande är där?
Vi seglar ifrån eller skjuter sönder henne, eller så hängs vi.
Inte ett segel i sikte. Ge mig kikaren.
Ser ni inte henne alls?
Vad tittar ni då på?
Det är land. Det är där...
men borde inte vara det.
Mills, Brown, kom med mig.
Ja, det här är vår position med 20 km marginal.
Öppet hav.
Vad är det för land här borta?
Det är Pitcairnön. Den ligger mer än 32 mil österut.
Eller är det?
Det måste vara den. Det finns inte land nån annanstans.
Ja, det stämmer.
Det måste vara Pitcairn. Den är felutmärkt.
Då är den felutmärkt...
på varje karta i den brittiska flottan.
Förstår ni inte? Pitcairn är 32 mil från där den verkligen ligger.
Den kan bara hittas av misstag, precis som vi har gjort.
Vi måste först förstå om den är bebodd...
och om folket är vänligt.
Ta en beväpnad styrka. Gå iland, vi täcker er.
Minarii, låt dina män vara redo att täcka dem.
Den ser övergiven ut.
- Inget folk här. - Säg det till mr Christian.
Hur känns det att vara landägare?
Utan hungriga arrendatorer.
Inga tjuvskyttar heller.
Kom, vi tar en liten promenad runt ägorna.
Det är en bra idé. Kom, mr Kew Gardens.
Brödfrukt.
Titta, sötpotatis, papaya, tarorot.
Ön är en trädgård. Underbart rik jord.
- Vad är det? - Nåt slags rotfrukt.
Jag vet inte förrän jag odlar den.
Tror du att mr Christian vill ha trädgården här?
Inte om vi bestämmer oss för att bo på andra sidan.
- Jag fick den. - Bra skjutet. Här!
Det finns tonvis med mat här.
Här! Det finns tillräckligt för att föda hela brittiska flottan.
- Jag skojar inte. - Mycket vatten.
Stora fiskar. Riktigt stora.
Titta här!
- Duvpaj till middag! - Duva? Med röda fjädrar?
Okej då, vad det nu kan vara.
- De är fina, inte sant? - Ja.
Hutia får stjärtfjädrarna.
- Det här är bättre än Tahiti. - Klimatet är svalare.
Det är inte klimatet som är så bra. Det är kartritarens misstag.
Bara en sak saknas, kapten Bligh.
Ja.
Om han ändå kunde se oss nu.
Vi äter så mycket vi vill, utan bekymmer.
Han kan gott vara där han är. Kul att se honom i sin lilla båt...
med den heta solen som steker på hans lilla huvud.
Må Gud ge honom en torr mun.
Minns ni när han tog adjö, uppblåst och pompös?
"Jag lämnar dig inte, mr Christian. Aldrig nånsin.
"Vart du än åker så är jag där bakom dig...
"med ett rep i handen."
Han står förstås vid sitt ord.
Så vi ska väl duka fram ett fat åt honom.
Nämen hej, kapten Bligh.
Sätt er. Smaka på en fågelvinge.
Förklara också vänligen varför ni inte är här.
Det råder inget tvivel.
Ingen gillar att se en kapten som kommer hem utan sitt skepp.
Jag skulle ge bort tobak för att se hans fåniga rapport.
Herrarna på amiraliteten behandlar honom som ett ruttet ägg.
Ert skratt är tyvärr obefogat, mina herrar.
Kapten Bligh kommer att frias.
Han ges ett annat skepp.
En större piska tillsammans med det.
Ni glömmer att vi har vänner som åkte med Bligh.
De talar om vad han gjorde.
Hur han försökte avrätta oss, en efter en.
Visst.
Era vänner kan anklagas för medhjälp till myteri...
om Bligh väljer att hävda att de inte rusade till hans hjälp...
eller skyddade honom som de borde.
- Varför borde de göra honom arg? - De har inget val.
De blir utfrågade och fakta talar för sig själva.
Enbart fakta åtalar inte Bligh.
Det är kaptenens privilegium att besluta...
när en nödsituation kräver en minskning av vattenransonen.
Vem kan förneka att det var en nödsituation?
Bounty fraktade brödfrukt.
Livsviktig för det brittiska imperiets ekonomi.
Tror ni att det godtas...
att Bligh återvänder efter en två års resa...
med skeppet fullastat med döda plantor?
Bättre så än med döda män.
Du glömmer det traditionella svaret.
Uppdraget kommer först och männens liv i andra hand.
Det spelar ingen roll längre.
Låt dem göra Bligh kung av Kina om de vill.
Vi kan glömma honom.
Jag tycker att vi ska börja glömma honom nu.
Om Bligh är skyldig eller inte...
gör ingen skillnad på vår fina lilla ö.
Om det gjorde det, kunde vi skriva ner vår syn på saken på papper...
lägga dem i flaskor som vi kastar i havet.
Det är en tanke. En kanske guppar iväg...
och når England innan Bligh. Det slår en spik i hans kista.
Vi kan bli säkra på att hans kista spikas.
Vad menar ni?
Genom att återvända själva till England.
- Vad i hela friden då för? - Ni menar inte allvar.
Han försöker bara dra ett skämt.
- Det skämtet förstörde min aptit. - Vänta.
Mr Christian menar det han säger, är jag rädd.
- Ja, det gör jag. - Jag har en bättre idé.
Kan vi inte hänga varandra i rårna imorgon bitti?
- Då behöver vi inte åka! - Ja.
Lyssna på mig ett ögonblick är ni snälla.
Jag säger er...
att vi aldrig kommer att finna frid på den här ön.
Det låter som om ni har blivit galen.
Vi kan aldrig nånsin åka till England...
anklaga Bligh och gå därifrån som fria män.
Den som tror annorlunda är dum som en gås!
Du har rätt.
Vi kan alla bli hängda.
Men anständighet är värt att slåss för. Man kan inte leva utan det.
Att gömma sig här, skakande som dömda...
när vi har ett rättvist fall att lägga fram...
är bara ett annat sätt att dö på.
Ett som är mycket svårare att bära.
Jag visste inte fram till det här ögonblicket...
vilken som var den rätta vägen att följa.
Men det vet jag nu.
Litar ni på mig?
Anta att Bligh redan har hittats.
Anta att han redan har prövats och friats när vi kommer dit.
Då får det vara så.
Vår krigsrätt kommer att vara som Blighs.
Vårt vågspel kommer att vara som hans.
Vårt friande kommer att vara hans nederlag.
Det innebär ingen mer kapten Bligh eller nån som honom i flottan.
Vi måste bara övertyga det brittiska folket om nåt de redan vet...
att omänsklighet inte är i deras tjänst.
Jag ber er, mina herrar.
Hjälp mig föra de orden till England.
Det är en stor tanke för folk som oss.
Går det bra om vi pratar om det under natten?
Självklart.
Mills, Quintal, Birkett, Minarii, fort!
Vårt skepp brinner. Skynda er, för Guds skull, allihop!
Hon brinner! Kom fort!
Mills, Quintal, Birkett!
Kom igen!
Få båten i vattnet.
Madatafao, när vi kommer ombord ska du och Tamas fira ankar.
Brown, du och Minarii ska hissa seglet.
När hon börjar röra på sig ska vi sänka henne på grunden.
Ned, du och jag går ner och öppnar tapparna.
Hon kan fås att flyta igen om vi rädddar skrovet.
- Vi är fast på en klippa. - Rakt genom skrovet.
- Har du sextanten? - Va?
- Har du sextanten? - Nej.
- Du kan inte gå dit nu. Det är för sent. - Vi åker inte härifrån utan den.
- Du kan inte gå ner! - Överge skeppet!
Kuttern är på väg tillbaka. De har gett upp.
Försiktigt.
Hitta nåt att täcka honom med.
Gå till mitt tält.
Där hittar du en kista. Där finns en medicinlåda, ta hit den.
Ta med en lampa eller en fackla, vi behöver ljus.
Herregud.
Det finns laudanum i medicinlådan.
Det stoppar smärtan inom ett par minuter.
Han behöver det om han återfår medvetandet.
Här, stryk på det försiktigt.
Lugn.
Jag gav honom all laudanum som fanns.
Han känner inget så snart han assimilerar det.
Vi måste klippa upp det som är kvar av hans kläder.
Titta på det där.
Herregud.
- Vi gjorde det där åt honom. - Bort härifrån.
Annars skär jag halsen av er, era mördarsvin.
- Ned! Sluta! - Jag dödar er.
Nej. Jag skulle aldrig skada honom.
Jag har aldrig gjort nåt sånt mot nån i hela mitt liv.
- Vad hände? - Vi är på stranden.
Det inträffade en olycka.
Ni har brännskadats och måste ligga still.
- Skadades jag svårt? - Inte så illa, ni kommer att bli bra.
Men det är viktigt att ni ligger så stilla som möjligt.
Bounty?
- Det är hopplöst. - Det är borta.
- Sextanten, fick vi... Har vi den? - Jag har den här.
Du måste gömma den, fort.
Branden var alltså ditt verk. Var det, ditt as?
Jag vill inte skada er på nåt sätt.
För Guds skull, tro på att jag ångrar det som hände er.
Det gör vi alla.
Men varje man måste ändå följa sin egen tro.
Det har ni sagt många gånger efter myteriet.
Jag gjorde det jag trodde var rätt.
Jag brände Bounty för allas bästa.
Det var inte i ont uppsåt. Det var bara otur.
För allas bästa?
Ja.
Men varför brände du Bounty?
Du hade inga skäl att frukta mig.
Vi var rädda.
Vi var rädda att ni skulle ta oss till London med tvång.
Herregud.
Vi är bedrövade över det som har hänt er.
Vi glömmer aldrig vad ni har gjort för oss.
Det gör inget. Det var inte ert fel.
Bligh påverkade oss alla.
Adjö.
Må Gud vara er nådig.
Är jag döende?
Ja.
Vilket meningslöst sätt att dö på.
Det är inte meningslöst. Jag svär.
Vi kanske kommer till London, kanske inte.
Såna som Bligh förlorar.
Vi berättar vår historia på nåt sätt, för nån.
Bara en av oss behöver överleva.
Bry dig inte om det.
Vi har inte mycket tid.
Du ska...
Du ska veta att...
jag älskade dig...
mer än jag visste om.
Om jag bara...
hade tid till att...
Att...
SLUT
[Swedish]